Upomoć!
Ima li nekog?
Upomoć!
Zdravo, Majkl.
Želim da igramo igru.
Do sad, ono što si zvao svojim životom,
provodio si špijunirajući druge.
Smatraju te špijunom, izdajnikom, cinkarošem.
Ja te smatram za nekog ko nije vredan svog tela,
ni života koji ti je dat.
Sada ćemo da vidimo da li si spreman na svet da gledaš bolje...
nego što si do sad,
i odrekneš se jedine stvari na koju si se oslanjao da bi preživeo.
Uređaj koji nosiš oko vrata je maska smrti.
Maska ima aktivirajući tajmer.
Ako na vreme ne nađeš ključ, maska će da se zatvori.
Zamisli je kao mesožder biljku.
Ovo što upravo gledaš je tvoje telo
od pre dva sata. - O, jebote.
Ne brini. Bio si uspavan i ništa nisi osetio.
Pošto shvatam da si u vrlo neprijatnom položaju,
nagovestiću ti da nađeš gde je sakriven ključ.
Slušaj pažljivo.
Nagoveštaj je...
da je ispred tvojih očiju.
Koliko krvi ćeš da proliješ da ostaneš živ, Majkl?
Živi ili umri.
Izbor je tvoj.
Ko si ti, dokurca? Ko si ti, dokurca?
Jebote! Ne!
Ne!
Neka mi neko pomogne!
O, jebiga!
Uradi to.
O, jebiga!
Upomoć!
Upomoć, molim vas!
Jebiga! Koji kurac?
Molim!
Ne, ne, ne, ne, ne, ne!
Izvinite. - Mogu li da vam pomognem?
Tražim Danijela Metjusa.
Potpišite ovde.
Hvala. Hajdemo, Danijele.
Dugo ti je trebalo.
Izvini što nisam mogao da isplaniram raspored.
Podneće tužbu, znaš? - Da, seronje su.
Sigurno jesu, ako si od njih krao.
Mada, to je za mene dobro.
Tvoja mama je dobila starateljstvo, a ja moram da se brinem za tebe.
Šta je sa tobom?
Misliš da si frajer što kradeš?
Molim te, poštedi me predavanja.
Zašto se uvek ponašaš kao policajac? - E, to znači biti otac.
Veruj mi, bolji si kao policajac.
Mislim da treba da se vratim kod mame.
Šta si rekao? - Šta, kao nisi čuo?
Ne, nisam te čuo. Ponovi!
Mislim da moram da se vratim mami... - Pa onda idi!
Isuse.
Zdravo, ovde Danijel, ostavite poruku.
Tata je. Izvini za ono juče.
Nismo se čuli. Možeš li da me pozoveš, molim te?
Danijele.
Izvinite, naredniče. Mislio sam da je moj sin.
Da, odmah dolazim.
O čemu se radi?
Đubretari su radili prekovremeno.
Jedan od njih je našao leš pa nas je pozvao.
Rekao je da je taj kraj napušten već dve godine.
Ipak, primetili smo neke ljude tamo.
Koga? - Pa uglavnom beskućnike.
Grupa klinaca imala je ovde žurku pre dva meseca.
Dajte vreme smrti, otprilike? - Forenzičari su tek stigli.
Jedan policajac je rekao da je to tvoj prijatelj.
Nije mi prijatelj, to je cinkaroš.
Prepoznao ga je po izgledu? - Nije bio siguran.
Zato sam te pozvala. - Dobro.
Samo da mu vidim lice. Odmah ću ti reći je li on ili ne.
Tu i jeste problem.
Da, to je Majk.
Kad si mislila da mi kažeš za ovo? - Mislila sam da želiš sam da vidiš.
Dobro, sad sam video.
Znam da je prerano za nagađanja,
ali, po svemu sudeći, umešan je 'testeraš'.
Vidim to, šta ste hteli od mene?
Dobro, pretvarajmo se da je sve ovo novo za nas.
Pada li ti na pamet neko ko bi želeo da naškodi cinkarošu?
Pa, bio je cinkaroš, Keri. Želiš li spisak mogućih osumnjičenih?
Uzmi telefonski imenik.
Narkomani okruga nemaju diplome inženjera.
Zato bih rekla da uzrok smrti smanjuje spisak osumnjičenih,
šta misliš?
Naravno. Ti si stručnjak.
Pogledajte malo bolje, detektive Metjus.
Šta?
Pitaj onog ko je to napisao.
Zdravo, Majkl.
Želim da igramo igru.
Ono što nazivaš svojim životom,
do sada si provodio špijunirajući druge.
Znaš, ti i on imate puno zajedničkog, Keri.
Stvarno? - Da.
Oboje se rado igrate ljudima. - Molim?
Ne igraj se tako sa mnom na mestu zločina.
Ne zajebavam te ja, nego on. - To ne znači da ću upasti u zamku.
Osim toga, imam puno posla. - Da, kancelarijskog sranja.
Uključim li Unutrašnju kontrolu koja mi je za vratom,
sina koji pravi karijeru kriminalca i jebenih ženinih advokata za razvod,
mislim da sam dosta zauzet, zar ne?
Da. Vidi, izvini.
Nadala sam se da će ovaj slučaj da te zanima.
Nismo više partneri, Keri. - Zaboravi na to da nismo partneri.
Šta znači što je na plafonu napisao tvoje jebeno ime?
Tebe traži.
Nije prvi put da me neki psihopata izaziva.
Dobro. A ako te ja zamolim?
Ne mogu da ti pomognem.
Ti si ekspert za 'testeraša'.
Kad si prestao da budeš policajac?
Pogledajte bolje, detektive Metjus.
Taj čovek je napisao tvoje jebeno ime na zidu.
Pogledajte bolje, detektive Metjus.
Tebe traži.
Dobro, slušajte.
Ovo su najbolja mesta za ulazak.
Jedina su direktno dostupna i dobro pokrivena.
Zapamtite, izvodimo ovo u sred dana.
Ne želimo da uplašimo civile.
Već sam bio tamo, poznajem lokaciju.
Hajde samo da upadnemo i ne uplašimo...
koga tamo nađemo, ok?
Idemo u grupama po tri.
Ja idem sa ekipom Alfa.
Kao u stara vremena, a?
Mislila sam da već imaš dovoljno posla.
Ovo je samo usput.
Idemo, idemo.
Proveri pozadi. Osiguraj odstupnicu.
Zaobiđi. - Tu sam...
Ekipa Alfa, vi ćete napred. Bejker, sa strane.
U redu, da uradimo to.
Idemo, idemo.
Kreći se...
Ne mrdaj!
Koji kurac?
Policajac je ranjen! Policajac je ranjen!
Jebeno mesto je ozvučeno!
Policajac je ranjen! Policajac je ranjen!
Jebeš ovo! Ekipa Bejker, ulazite!
Idemo, idemo! - Ekipa Bejker, ulazite!
Momci.
Razgovarajte sa mnom, momci.
Idemo, idemo.
Policajac je ranjen!
Stoj, ne miči se!
Odvedite ga napolje.
Čisto, čisto.
Stani.
Izlazi!
Ponavljam.
Stoj, ne miči se!
Pokaži ruke. Nemoj dvaput da govorim!
Stavi ruke tako da ih vidim.
Na kolena!
- Bojim se, da to ne mogu da uradim.
Stavi mu lisice.
Imaš pravo da ćutiš. Imaš pravo na advokata.
Ako ne možeš da ga platiš, grad će da ti ga dodeli.
Čist je!
Hej.
Je li ovo dovoljno blizu?
Izvedite ga odavde.
U stvari moram da ostanem ovde
dok se budete suočavali sa svojim problemom, detektive Metjus.
Kakvim problemom? - Problemom u onoj sobi.
Pazite na njega.
Čisto je.
Sranje.
Šta je? - Ne znam.
Sranje.
Mislim da je to moj sin.
Jebote.
Uhvatio je mog sina.
Koji je to kurac?
Hej! Hej! Koji je to kurac?
To je tvoj sin Danijel. Sećaš ga se, zar ne?
Znam ko je, govance jedno.
Šta radi na jebenom monitoru?
Neko vreme nisam gledao monitore, ali pretpostavljam da čuči u ćošku,
sa uplašenim izrazom lica...
Ti, mamojepcu! - Ne, Erik, čekaj.
Ti, mamojepcu! Gde je? Gde je?
Gde je on?
To je problem koji mora da rešiš pre nego što bude kasno.
Ima približno dva sata...
pre no što gas uđe u njegov nervni sistem,
počne da razara tkivo i izazove krvarenje iz svakog otvora tela.
Oh, da... biće krvavo.
Reci mi gde je.
Na sigurnom je.
Erik. - Treba mi telefon.
Eriče, slušaj me malo. - Samo mi daj telefon!
Vidi, sve se uklapa u njegov profil. - Moram da se uverim.
Dobili ste Danijelov broj. Trenutno nije tu...
Žao mi je.
Ovde imamo nešto što otkucava.
Pošalji mi ekipu za eksplozive, odmah.
Hej.
Hej, probudi se.
Hej.
Da li me čuješ?
Još uvek diše.
Šta je ovo, kućni pritvor?
Da li smo u zatvoru? - Nismo.
Ovo nije zatvor, čoveče. - Da, kao bio si tamo pa znaš?
Da, previše puta.
Neka neko otvori jebena vrata! - Mislim da niko ne čuje.
Dođavola, šta je jebote ovo?
Neko sluša.
Ne.
Te kamere nemaju zvuk.
Jebiga!
Kako možeš samo da se probudiš u sobi a da ne znaš gde si?
Očigledno još nisi bio pijan.
Bio sam. Proveo sam tri godine na koledžu pijan.
Ovo nije pijanstvo. Ovo je otmica.
Gledao sam ovaj film na tv-u prošle nedelje.
Tip je reporter i odlazi na ratište, a?
Prve noći zaspao je u hotelskoj sobi i...
Bam! Probudi se sledećeg jutra u ćeliji bez svetla i prozora.
I proveo je 9 g. u toj sobi.
Devet godina? To nije ništa. Zaboravi to.
Šta misliš sa tim "zaboravi"?
Hoću da kažem, prestani da kukaš i hajde da uradimo nešto.
Mislim da svi treba da se smirimo. - Tiše, tiše.
Čujem nešto.
Šta je to?
To je otkucavanje, čujem otkucaje.
Hej, smiri se. Kako ti je ime?
Amanda.
Gde sam? - Ne znam.
Niko ne zna. Svi smo se probudili ovde kao i ti.
Ne!
- U redu je!
Ne!
Šta? - Jebote!
Šta?
Šta tražiš?
Šta je to?
Sve što treba da znate je na ovom.
Pozdrav i dobrodošli.
Verujem da se svi pitate gde ste.
Uveravam vas da lokacija nije bitna,
ali je bitno ono što ovi zidovi kriju.
Spasenje, ako ga zaslužite.
Kroz tri sata vrata ove kuće će da se otvore.
Nažalost, vi imate samo još dva sata života.
Baš sad udišete smrtonosan nervni otrov.
Udišete ga od kako ste ušli ovde.
Vi koji znate za napad na metro u Tokiju,
znate i za razorne efekte koje ostavlja na ljudsko telo.
Jedini način da se oslobodite i izađete kroz ova vrata...
je da nađete protivotrov.
Više njih je skriveno po kući.
Jedan je u sefu pred vama.
Potrebna vam je kombinacija sefa.
Dobro razmislite. Brojevi su u vašem mozgu.
Uputstvo o rasporedu brojeva naći ćete negde iza duge.
Kad budete uvideli šta vam je zajedničko,
bolje ćete da razumete zašto ste ovde.
"X" označava mesto za pojam, pa pažljivo tražite.
Neka igra počne.
Ko je to? - Šta je mislio sa tim gasom?
Kako si znala gde da nađeš ovo? - Ovo je sranje.
"Ne pokušavajte ovim ključem da otvorite vrata sobe".
Jebeš to, čoveče.
Da, jebeš to. To je dobra ideja. - Ne, ne.
To nije dobra ideja. - Pa šta da radimo, a?
Da sedimo ovde? - U poruci piše da ne koristimo ključ.
Koga briga za poruku, a?
Sve je ovo jebeno velika šala koju ću sad da završim.
Bolje počni odmah da pričaš.
Šta je ovo? - Ovo je igra.
To nije jebena igra! Upravo mu je prosuo mozak.
Testira nas. - Ko nas testira?
Testeraš.
Ko je, dođavola, Testeraš? - Zar ne pratiš jebene vesti?
Ne, ko je on? - Serijski ubica.
Ne, nije.
Testira nas. Želi da preživimo ovo.
Ali moramo da igramo po jebenim pravilima!
Još jednom te pitam. Kako znaš sve to?
Već sam bila u ovakvoj igri.
Želim ekipu stručnjaka ovde, odmah. Otkrijte odakle dolazi ovaj video.
Šta želite od mene?
Malo vašeg vremena, detektive. - Nemam vremena.
Pitao si me šta želim i rekao sam ti.
Veruj mi kad kažem da ti je sin u velikoj nevolji.
A ako ti dam malo svog vremena? Šta onda?
Samo da razgovaramo. Svi ostali neka odu.
Ovo su moji uslovi. -Ne, ovo je mesto zločina. Niko ne sme da ode.
Ne moraju da napuste zgradu.
Samo neka odu odavde da bih mogao da razgovaram sa tobom.
Ako se složiš sa tim, opet ćeš da vidiš sina.
Ako ga ne budem video, kunem se Bogom da ću glavu da ti otkinem.
Ne želim da vam se podsmevam, policajče, ali ja bolujem od raka.
Kako je moguće da mi naneseš veći bol od ovog koji trpim?
Neka dođu ovamo.
Ekipa stručnjaka stiže.
Otkrićemo odakle dolazi signal za sat ili dva.
Hoće razgovor sa mnom nasamo.
Možda treba da razgovaraš sa njim. - Jebiga.
Pet minuta, po staroj metodi.
Znaš da sila kod njega ne pali.
Ne potcenjuj moj metod.
Na ovom slučaju radim od prvog dana.
Provodim vreme sastavljajući njegove parčiće.
Možda baš zbog toga nemaš porodicu uz sebe...
i ne razumeš kroz šta taj čovek prolazi.
Nemoj. - Pogledaj.
Neću da govorim sa njim.
Slušaj, već si jednom pre izgubio sina...
samo zato što radiš sa mnom.
To neće ponovo da se desi.
To je sranje.
Šta da radimo?
Samo mu povlađuj. Kupi nam malo vremena.
Možeš da pobediš, Erik. Možeš da ga pobediš.
Hajde. - U redu.
...da nađete protivotrov.
Više njih je skriveno po kući.
Jedan je u sefu pred vama.
Potrebna vam je kombinacija sefa.
Dobro razmislite. Brojevi su u vašem mozgu.
Uputstvo o rasporedu brojeva naći ćete...
Sranje.
Hej, čekaj malo. Gde ćeš?
Da nađem protivotrov i zbrišem odavde.
Šta? Protivotrov? Bio si zatvoren.
Razgovarao si sa stražarima kako se vrata otvaraju.
Znaš da ne postoji protivotrov za ovo sranje.
Vidi ovo. Vrata su zaključana.
Čuješ ovo? To je drvo.
Šuplje. To nije tvrđava. Samo zajebana kuća.
Sve što kažem je da naše vreme potrošimo na smišljanje plana.
Pa ti smišljaj plan, ok. A ja idem odavde.
Pogledaj.
Jesi dobro? - Jesam.
Ne bih to radio da sam na tvom mestu.
Ne znaš šta se krije iza tih jebenih vrata.
Jebiga.
Sranje.
Ispraznite sobu.
U redu. Hajde da pričamo.
Sedi, Erik.
Želim da igramo igru.
Pravila su jednostavna.
Sve što treba da uradiš je da sediš tu i razgovaraš sa mnom,
da me slušaš.
Ako se budeš držao toga naći ćeš sina...
živog i zdravog.
Nismo se ljudski ni upoznali. Zovem se Džon.
Mislio sam da više voliš ime Testeraš. - Ne, ne.
Policija i novinari su izmislili ime Testeraš.
Nisam ih ja podsticao na to.
Testera je izvučena kao predmet samo da predstavlja simbol...
da nešto nedostaje.
Životno važan deo ljuske slagalice. Instikt za preživljavanjem.
To je stvarno vrlo, vrlo zanimljivo, Džone,
ali više bih voleo da počneš da govoriš sa mnom.
Pa govorim sa tobom.
Samo, ne slušaš.
Ne zaboravi na pravila. - Slušam te,
ali sve što čujem je isto ono bolesno sranje...
koje slušam svaki dan na poslu od... kao ti zajebanih ljudi.
Pa, to je vrlo interesantan pogled na policijski posao, zar ne?
Zar ne bi trebalo da me ubediš da si mi prijatelj,
da me uljuljkaš u lažni utisak sigurnosti da bih ti se poverio?
Malo je teško da se igra po pravilima kad imaš mog sina, Džone.
Po pravilima?
Šta bi mi sad trenutno uradio, a?
Šta bi uradio pre pet godina, a?
Da li bi se tada držao pravila?
Ili bi mi lampom razbio zube?
Izgleda da znaš mnogo o meni.
Znam da si nekad važio za neustrašivog policajca.
Osećaš li se sad sigurnije kad sediš za stolom na poslu?
Osećam razne stvari.
Ali osećaš se živim, zar ne?
To je bitno.
Da li bi bio...
ljubazan da mi doneseš čašu vode?
Bio bih ti zahvalan.
Jebiga!
Pa, utvrdili smo...
da ovaj mačo sranje pristup neće da nam otvori vrata.
Ima li još neki predlog? - Vidi ko se javlja.
Jedina vrata koja znaš da otvoriš su ona među tvojim nogama.
Zašto ne umukneš, jebote? - Hajde, čoveče.
Zašto ti ne umukneš? - Dosta mi je tvog sranja.
Skloni se, kurvo! - Ti mali kurvin sine.
Seronja! - Hej!
Šta ćeš da uradiš? Da, da, tako je, skloni se!
Dobro. Niko neće nikog da vređa.
Pa, to smo sredili.
Da li si nešto našla? - Nisam ništa.
Pa, to na mišici je Džolijet, a?
Da. Pa?
I ja sam bio tamo. - Ponosim se tobom!
A ti, u kojoj popravnoj ustanovi si bila?
Šta hoćeš da kažeš?
Hoću da kažem da u srednjoj školi nisi bila baš dobra, zar ne?
Dakle, troje nas je.
Mislim da treba da se usredsredimo na kasetu,
jer snimak kaže da imamo više zajedničkog nego što mislimo.
Kažem da smo boravili u zatvoru...
Hej! Našla sam vrata.
Treba mi lampa.
Tamo.
Koji kurac?
O, sranje!
Hej!
Jebiga, mali! - Izvini.
"Obi". - Koji kurac je Obi?
Obi. To je moje ime.
Zdravo, Obi. Hajde da igramo igru.
Već godinama mučiš ljude oko sebe...
svojim lažima i prevarama.
Sad imaš mogućnost da se iskupiš...
za igrice koje si igrao sa drugima,
tako što ćeš da igraš jednu moju.
U napravi pred tobom su dva protivotrova...
za otrov koji teče tvojim venama.
Jedan je poklon od mene, što si pomogao da otmem ostale.
Drugi možeš da pokloniš.
Kako god, jedan košta.
Zapamti, Obi,
kad se nađeš u paklu samo đavo može da ti pomogne da izađeš.
Čekaj malo. Šta znači "da otmem ostale"?
Otkud znam? - Ti si nas strpao ovde.
Kola.
Bilo je...
Znala sam da ga znam.
Ti si zadnja osoba koju sam videla pre nego što sam se probudila ovde.
Ti si ovo uradio.
Jesi li sigurna da je to on? Bolje da jesi.
Sigurna sam.
Vi biste uradili isto. Uradio sam ono što sam morao.
Ja ću da ti dam izbor.
Imaš pet sekundi da nas izvučeš. - Ne znam gde je izlaz.
Govnaru, ti si nas strpao ovamo i sad nas izvuci napolje!
Ne, ne mogu.
Onda si mrtav. - I ti si.
On neće... čekaj, čekaj, čekaj! Sačekaj, slušaj me.
Ok, u rerni imamo dva protivotrova.
Samo gubimo vreme. - Gubimo vreme? Zezaš se?
Oteo me je u sred noći.
Ne znamo šta je u tim špricevima.
Da li si spremna da isprobaš jedan na sebi?
Ok, čekaj. Ko će da dobije?
Mislim, ima dva šprica. Koje dvoje će da dobije protivotrov?
O tome ćemo kasnije da odlučimo.
Sad ideš unutra...
ili ću da te ubijem na mestu.
Sranje.
Ako nameravaš da mi pretiš nožem prvo me malo poseci.
Izgleda da ja idem unutra po te špriceve.
Ali ja uzimam jedan.
Jedan za mene. - Požuri.
Hajde, dušo. Vi momci bijte se za drugi špric.
Hvala, Obi.
Hajde.
Sranje. Jebena vrata su se zatvorila! - Otvorite vrata!
Otvorite vrata!
Zaključana su. Ne mogu da ih otvorim.
Otvorite vrata!
Otvorite jebena vrata! Nije smešno!
Hajde da ga izvučemo!
Vrata!
Ekser!
Ne mogu da ih otvorim!
Izvucimo ga odatle! - To nije smešno!
Uzmi jaknu! Uzmi svoju jebenu jaknu!
Hajde, izgoreće! - Zaustavite!
Hajde! - Okreni! Okreni!
Prestanite!
Osloni se svom težinom. - Prestanite!
Moj čovek umire!
Momci, ovde je prozor.
Ima protivotrov. - Prestanite.
Izvucite ga napolje.
Požuri! - Drži otvoreno.
Jebiga! ...staklo ili...
Prestanite! - Izdrži čoveče, izvući ćemo te.
Sranje.
Prestanite! Prestanite!
Sklonite mi se sa jebenog puta. Dalje, dalje!
Ovde. Sranje! Hajde!
Špricevi!
Nema jebene špriceve. Unutra su.
Želim špriceve! Želim špriceve!
Smiri se.
Jebiga! - Špricevi su se istopili.
Nema ih više.
Imao je izbor.
Još jedan je umro, Keri.
Koliko vremena ćemo još da izgubimo na to kopile?
Pa ne gubimo vreme.
Radimo tačno ono što treba, dok ne stignu stručnjaci.
Meni se ne čini tako.
Gledajte detektive, Darvinova teorija evolucije...
i preživljavanje najjačih, temelji se na njegovom izletu po Galapagosu,
i ne važi više na ovoj planeti.
Imamo ljudski rod koji nema snage ni volje da bi preživeo.
Koji kurac hoćeš? - Teško je ostati miran, zar ne,
dok ti se sin šetka po tim monitorima?
Ne mogu da ti dam to što želiš ako mi ne kažeš šta je jebeno to.
Rekao sam ti.
Samo se drži pravila. - Ne, rekao si da želiš da razgovaraš.
Onda si rekao da želiš da igraš igru. Govoriš bez veze.
Šta misliš da je lek za rak, Erik?
Šta? - Lek za rak.
Šta je? - Ne znam šta je,
ali znam da nije ubijanje i mučenje judi...
zarad sopstvenog jebenog uživanja.
U životu nisam nikog ubio. Sami se odluče na to.
Dobro, prisloniti nekom pištolj na glavu...
i prisiliti ga da opali je takođe ubistvo.
Otkad je upotreba sile postala problem za tebe?
Zašto tako očajno želiš sina nazad?
Jer mi je sin.
Koja je bila zadnja stvar koju si mu rekao pre nego što si otišao?
Pa, onda idi!
Izgleda da te je tek njegova smrt koja se bliži
prisilila na dejstvo.
Oprosti mu sve grehe da se oslobodiš obaveze...
Zašto smo spremni na to tek kad je život u pitanju?
Uvek sam voleo sina. To se nikad nije promenilo.
Ne, ne. Sad se promenilo.
Vidiš, saznanje o smrti menja sve.
Kada bih ti rekao tačan datum i sat tvoje smrti,
to bi u potpunosti srušilo tvoj svet.
Znam.
Zamisli kako je kad te neko posadi na stolicu...
Džon Kramer.
...i kaže ti da umireš?
Ozbiljnost toga?
Tvoj sat otkucava.
Za sekund ti se sruši svet.
Drugačije vidiš, drugačije osećaš stvari.
Počneš da osećaš stvari, bila to čaša vode ili šetnja parkom.
Vreme ističe, Džone.
Ali većina ljudi ima taj luksuz da ne znaju kad im vreme ističe,
a ironija je da im baš to omogućava da stvarno žive svoj život.
To ih održva da hodaju u snu.
Da piju vodu, a da joj stvarno ne osete ukus.
To još možeš da popraviš, Džone.
Da, a kako da popravimo tebe?
Mene?
Ja sam nepopravljiv.
Ja imam rak.
Ti koristiš rak kao opravdanje za to što radiš?
Ne.
Nisam zbog raka počeo ovaj posao.
U jednom momentu sam odlučio da završim sa životom...
onda sam počeo sa ovim poslom koji mi je doneo smisao.
Jebiga!
Doslovno sam se doveo do samoubistva,
ali mi nije uspelo.
Moje telo nje bilo dovoljno snažno da bi se oduprlo ćelijama raka,
još sam živeo na ivici.
Na moje čuđenje ostao sam živ.
I onda sam odlučio da sve preostale dane posvetim...
testiranju ljudske prirode.
Razumeš, Erik?
Imaš mogućnost da nešto uradiš. Uradi to sad, Džone.
Samo reci gde mi je sin.
Pomoći ću ti.
Ne treba mi tvoja pomoć i vidim da još uvek ne razumeš.
Oni koji ne poštuju život i ne zaslužuju ga.
Moj sin poštuje život.
Ali da li ti poštuješ svoj, ili njegov?
Ovo je sranje!
Ne zaboravi na pravila,
ako želiš da nađeš sina.
Gde ste?
Ne. Ne, mi nemamo 15 minuta.
Treba nam lokacija tog video signala.
Hej, mislim, da ne bi smeli da odustanemo, ok?
Lora, čuješ li me?
Ovo je već drugi put da se budim u ovoj usranoj rupi.
Misliš da možeš da ustaneš?
Da, ali uopšte ne želim.
Toliko stvari imamo da uradimo.
Ima toliko ljudi sa kojima treba da razgovaram.
Ovo ne može da bude to.
I nije.
Amanda, rekla si da si ovo preživela? - Šta sam?
Taj čovek, ko god da ovo radi,
rekla si da si već igrala njegovu igru i preživela.
Da.
Pa onda ćemo da preživimo.
Da.
Čekaj Amanda, zašto je tebe izabrao?
Jer sam bila jebena narkomanka.
I smešno je da sam prošla njegov mali test.
Ako si prošla njegov test zašto si opet ovde?
Nisam bila dobra prema sebi.
Koliko dugo si već... - Počela sam u zatvoru.
Zašto si uhapšena? - Zbog posedovanja.
Ali mislio sam da si rekla...
Možda bi trebalo da govoriš sa policajcem koji me je uhapsio.
Pretpostavljan da nikad nisi bio hapšen.
Nisam.
Imao sam problem par puta i bio sam u... i izašao sam iz te stvari.
Moj otac je...
Pravi gnjavator.
Znaš, sigurno je digao na noge pola grada da bi me našao,
samo da bi me kasnije gnjavio što sam nestao.
Da.
Verovatno.
Našli smo vrata. Hajdete.
Hajde, moramo da idemo.
To su jedina bez ključaonice i ne možemo da ih otvorimo.
Kako napreduje? - Zapelo je na nečemu.
O, sranje.
Da probam ja! Hajde! - Hoćeš da se smiriš? Isuse!
Samo se skloni, ok?
Ako je zapelo, to je klopka.
Damo, cela ova kuća je klopka.
Očigledno neko nije želeo da uđemo u ovu sobu.
I šta sad? - Odmah se vraćam, ok?
Šta god treba da radimo, imamo 4 minuta da to uradimo.
Zdravo, Ksavijere, hajde da igramo igru.
Igra koju želim da igramo je slična...
onoj koju si igrao ko diler droge.
Igra davanja nade očajnicima za novac.
Mislim da se slažemo da si u očajnom položaju.
A ja ti nudim nadu.
Cena koju treba da platiš za to je da puziš po istoj jami bede
u koju si gurnuo tvoje mušterije.
Ulaskom u ovu sobu... - Bože.
...počelo je odbrojavanje.
Kad vreme istekne, vrata pred tobom će da se zatvore zauvek.
Samo ako nađeš ključ... - Ljudi? Ljudi.
Šta je? - Pogledaj.
...pre nego što vreme istekne otvorićeš ih...
i uzeti protivotrov koji je unutra. - Bože.
Daću ti samo jedan znak gde bi mogao da bude ključ.
Biće to kao traženje igle u plastu sena.
Neka igra počne.
Neko će da uđe unutra.
Vidi, neko mora jebeno unutra, čoveče.
Ne! Ne! Ne!
Sranje. - Šta to jebote radiš?
Čekaj. - Šta radiš?
Ne! Ne! - Koji kurac to radiš?
Ne! Ne! Molim te! - Pusti je sad.
Ne!
Sranje!
Bože.
Hajde!
Nemamo vremena! - O, sranje.
Šta je jebote sa tobom?
Šta radiš?
Poludeo si jebote. - Požuri!
O, sranje!
Hajde!
Nemamo vremena.
Još jebeno traži!
Hajde! Hajde! - Jebi se!
Koji kurac?
Neko mora da joj pomogne.
Šta je ovo, ljudi?
Jebiga!
Ne. Ne. Ne. Ne.
Ne!
Ne. Ne!
Hajde!
Ne, ne, ne.
Ti jebena kurvo! - U redu. Dosta je.
Ni izdaleka nije dosta, čoveče.
Prestanite sa tim sranjem!
Čuo si snimak?
Poznaje nas po imenima.
Postoji nešto što nam je promaklo.
Zatvor.
Vas troje ste rekli da ste bili tamo.
Ima nas četvoro.
Zbog čega? - Nije važno.
Hoće li još neko da prizna?
A ti? Izgledaš kao maloletni prestupnik.
Ne, nikad nisam bio.
U redu.
Porazgovarajmo o tome. - Neću.
Nema više razgovora.
Jedina zajednička stvar vam je to da me zadržavate.
Otišao sam.
Gde je ta prokleta ekipa tehničara? - Biće ovde svakog časa.
Neću više to da slušam.
Samo čas je jebeno previše. - Znam kako taj čovek radi, ok?
Igra igru.
Erik mora da ostane unutra još neko vreme.
Pogledaj na sat.
Počni da razmišljaš van okvira ili je njegov sin gotov.
Njegovo delo.
Ako želiš da mu staneš na kraj, uradi kao on.
Mislim, on uživa u tome.
To je prilika da se čuje, proučava.
Zapreti uništavanjem njegovog dela.
Kako ćeš da postigneš osudu bez svih tih dokaza, Eriče?
Ne treba mi to sranje da bih te osudio.
Pa onda izvoli, uništi ih.
I hoću. - Sve uništi.
Samo znaj da to neće da spasi tvog sina ako uradiš.
Ti ubiješ mog sina, ja tebe.
Samo izvoli.
Zašto bi čekao? Obojica znamo kakav si čovek.
Gubi se odavde. - Čovek koji...
puca na nenaoružane osumnjičene.
U stvari, čovek koji podmeće dokaze, da bi postigao presudu.
Čovek kog je žena napustila, a sin ga mrzi.
Umukni, jebote!
Ok, podesite sve preko satelita. - Idemo.
Tvoja tehnička ekipa je stigla.
Baš na vreme.
Bolje za tebe da nađu izvor tog videa.
Nešto ti nisam rekao, Eriče. - Završio sam sa slušanjem.
Mogu nešto da ti pokažem.
Ali nažalost, teško da ću sam doći do toga,
zato pitaj ljude u toj sobi koji slušaju preko 'voki-tokija',
da li bi mi to doneli, može?
Smeđi sto.
Druga fioka odozdo.
Možda se ne sećaš svih tih ljudi,
ali sam siguran da se oni sećaju tebe.
Svakog od njih si uhapsio,
i podmetnuo si dokaze koji su bili potrebni za njihovu osudu.
Ti si bio onaj koji ih je strpao u zatvor.
Tvoj sin igra igru,
sa ljudima koji te baš ne vole mnogo, detektive.
Šteta bi bilo da otkriju ko je on u stvari.
Svi imate kombinaciju ovog sefa.
Dobro razmislite. Brojevi se kriju u vašem mozgu.
Uputstvo za pravi redosled naći ćete negde iza duge.
Kučkin sine.
Šta radiš? - Nisam još odlučio.
Znaš, drugi te se plaše.
Dobro.
Ti i ja,
možemo da se svađamo ko da smo opet u školskom dvorištu,
ili da se pomirimo i otkrijemo ko nam ovo radi.
Ti i ostali možete da radite šta hoćete.
Ja sam našao šta sam tražio.
Podsećaš me na mene.
Bez obzira na to u kakvoj se zajebanoj situaciji nalaziš,
uvek sebi nađeš neprijatelja.
Znaš šta? Neprijatelje već imam.
Iza ovih zidova, brate.
I traže me.
Ako me ne budu našli, obrušiće se na moje najmilije.
Na moju porodicu.
Razumeš li?
Ne.
Ne razumem.
Tako je to sa mnom i to mi odgovara.
Sad se okreni.
Šta? - Okreni se.
O, sranje.
Ne, ne smemo da stanemo. - Sranje.
Bože.
Ovde smo već dva sata. Ako je ono što smo čuli sa kasete istina,
kroz jedan sat ulazna vrata će da se otvore.
Nećemo da izdržimo toliko. - Stvarno ohrabrujući govor.
Zna o čemu govori.
O, stvarno?
"X" označava mesto.
Šta?
"X" označava...
Označava mesto.
Tamo je odgovor.
Šta radiš sa njim?
Ovo je tvoj otac?
Šta? Poznaješ ga? - Da.
On me je strpao u zatvor. Smestio mi je.
Reci mi da to nije tvoj otac.
U redu je. U redu je.
Ne mogu da vam verujem.
Nadalje ste sami.
Sad znamo šta imamo zajedničko.
Amanda, molim te. Nisam znao.
Hej, mali! Amanda!
Gde ste?
Molim te, ne ostavljaj me.
Moramo da idemo.
Hej, mali!
Amanda!
Našao sam izlaz.
Osam.
Hej, mali!
Ne bežite.
Eriče. Eriče.
Ne! Čekaj!
Skloni se od mene!
Pokušali smo na tvoj način.
Mamojepcu, gde je on?
Erik.
Dođavola.
Bolje da odem, dok tvoj sin još nije počeo da piša krv.
Ovo je taj Erik Metjus, koji je dobijao medalje.
Upomoć!
Pomozite mi!
Bože.
Pomozite mi! Pomozite mi!
Upomoć!
Molim vas.
U redu je.
Pomozi mi. - U redu je.
Ne. Ne.
Ne!
Pederu!
Ne!
Amanda.
Niko više ne sluša, šupak.
Otvori usta. Otvori usta! Hajde.
Tako je dobro.
Hoćeš li sad da mi kažeš gde je?
Šta?
Ponovi.
Igra je gotova.
Odvešću te do kuće.
Odmah me odvedi. Odmah.
Samo ću tebe da odvedem.
Nikog više.
U redu. Samo ti i ja.
Kako da izađemo odavde? - Tamo na zidu je dugme.
Bolje požuri.
Nije ostalo puno vremena.
Lift! - Idemo!
Jebiga!
Osigurajte skladište, odmah!
U redu, idemo, idemo, idemo! - Dođavola.
Zaglavili smo.
Ovde Keri. Oboje su nestali.
Ako ne nađem sina, kunem se Bogom...
Keri, nestali su.
Jebeno nestali.
Da! Keri. Zaglavljeni smo. Zaglavili smo u kući.
Rig, imamo ga. - Šta?
237 'North Hyde Crescent'.
To je 'North Hyde Crescent'. -237 'North Hyde Crescent'. Imamo ih.
Gde sad?
Pravo napred.
Hajde, hajde. Gde si?
Kod Alfreda skreni desno.
Otvori jebena vrata!
Otvori vrata!
Nema gde da se ide.
Želim samo brojeve sa vaše glave.
Nema gde da se ide. Hajde, Amanda.
Ne mogu više da držim.
Hajde! Pustite da uđem!
Pustite da uđem!
Otvorite vrata! Hajde!
Šta da radimo?
Skreni levo.
To je zadnja kuća sa leve strane.
O, sranje.
Sranje!
Hajde!
Hajde, Amanda!
Amanda, šta je to? - To su vrata.
Jebena vrata.
Nema gde da se ide. Nema gde da se ide.
Hajde!
Pomozi mi da pomerim ovu stvar.
Neću da te povredim.
Hajde, Amanda!
Sranje, zatvoreno je!
Pustite me da uđem!
Hajde, otvorite vrata!
Hajde!
Ključ. Onaj koji smo našli sa kasetofonom.
Gde je? Gde je?
Jebiga.
Jonas. Jonas ga je zadnji imao.
Hajde, Amanda. - Nađi ga. Brzo!
Hajde!
Hajde, otvorite vrata!
Pustite me da uđem!
Erik, taj ključ će da ti treba kad uđeš u kuću.
Gde smo, dođavola?
Trči, trči!
Danijele?
Danijele!
Danijele, moramo da idemo!
Moramo da idemo! - Trči!
U redu, hajdete. Idemo. Idemo. Idemo.
Hodnik je čist. - Unutra smo.
Danijele!
Prizemlje je sigurno. - Idemo gore.
Keri, u kući smo. Ponavljam, u kući smo.
Ne vidim vas, naredniče. Ponovljam, ne vidim vas.
Ponovite. Ne vidim vas.
Gde su dođavola svi?
Rig, da li si primio?
Pozdrav, g. Hajndl.
Prati svoje srce.
Stvarno sam želeo da prvo ovde pogledam.
Šta je jebote ovo?
Zovem se "jebeno zbunjen". A ti?
Sada ću da vam ubijem muža, gđo Gordon.
Ne želi da prestružemo lance.
Šta mi to radiš? Ne!
Želi da prestružemo stopalo.
Ne! O, moj Bože!
Boli!
Ne!
Danijele!
Danijel, ne. Ne ostavljaj me.
Molim te.
Mrtav je.
Nije važno.
Sve što želim je broj koji mu je zapisan na vratu.
A i na tvom.
Još uvek ne znaš svoj broj.
Kako ćeš da znaš ako ti ne kažem?
Danijele!
Sranje.
Trči!
Jebiga.
Danijele!
Još uvek vas ne vidim, naredniče.
Rig, čuješ li me?
Leva strana čista. - Desna strana čista.
Sve je čisto.
Još uvek vas ne vidim, naredniče. Ponavljam, ne vidim vas.
Nije uživo.
Keri, mi smo u jebeno pogrešnoj kući!
Mrtvi su sve jebeno vreme.
Odvedi svoju ekipu odande. - Idemo.
Danijele?
Danijele.
Zdravo Eriče. Verovatno me se ne sećaš,
ali već si mi jednom promenio život.
Poslao si me u zatvor.
Bila sam kriva za dosta stvari,
ali ne za drogu koju si mi podmetnuo da bi me osudili.
Ne znaš šta sve izgubiš kad odeš u zatvor.
Ali drugi put kad mi je neko promenio život, bila sam kriva.
Zdravo, Amanda.
Ali moj život je tog dana bio spasen.
Rekla si da si ovo već preživela, a? - Da.
Našla sam oca, vođu i učitelja.
Mora da se suočiš sa smrću...
kako bi se ponovo rodila.
Pomogao mi je.
Šta je lek za rak, Eriče?
Oni koji ne poštuju život i ne zaslužuju ga.
Lek za samu smrt?
Odgovor je besmrtnost.
Danijele!
Stvaranjem nasleđa,
ako živiš životom koji je vredan pamćenja, postaćeš besmrtan.
Sad nalaziš da se situacija preokrenula.
Tebe želi.
Koji kurac želiš? - Rekao sam ti.
Želi da preživimo ovo.
Želim da igramo igru.
Mora da igraš po jebenim pravilima.
Pravila su prosta.
Sve što treba da uradiš je da sediš tu i razgovaraš sa mnom.
Šta?
Ako se budeš držao toga dovoljno dugo, naći ćeš sina...
živog i zdravog.
Šta je ovo do kurca?
Ovo je tvoj sin Danijel. Sećaš ga se, zar ne?
Moj otac je...
Pravi gnjavator.
Smatram te nedostojnim života koji ti je dat.
Saznanjem da se bliži smrt sina,
bio si spreman da mu oprostiš sve grehe.
Zašto pristajemo na to tek kad je život u pitanju?
Danijele!
Ne želim više da te slušam.
Ne zaboravi na pravila.
Umukni, jebote!
Igra igru.
Ne želim da razgovaram sa njim.
Ništa pametno nisi rekao.
Oboje znamo kakav si čovek.
Više volim da odem sad, dok tvoj sin još ne piša...
Odvešću te kući.
Danijele?
Nešto ti još nisam rekao, Eriče.
Ja sam ona koja će nastaviti Džonov rad posle njegove smrti.
Danijele!
Izvoli. Uništi ih.
A, ti si...
Danijele!
...moj prvi subjekat za testiranje.
Sad si zatvoren,
bespomoćan i sam.
Jebena kurvo. - Igra je gotova.
Jebeno ću da te ubijem!
Jebena kurvo.
Jebeno ću da te ubijem!
Ne!